BESÖK NEW ENGLAND PÅ HÖSTEN
BAGAGEUTLÄMNING
18 459 MÄNNISKOR BOR I HOPE
HUSHÅLLSARTIKLAR MÅLARTILLBEHÖR
PETERSONS DIVERSEHANDEL ÖPPET
Är de numrerade på samma sätt som i Storbritannien?
Tjockleken på stiften.
Vet du om numreringen är universell?
Hur kan vi veta det?
Det verkar så. Jag får utgå från det.
Säljer ni lösa papper eller bara block?
Vad?
Jag tar hand om det där medan du kikar runt.
Jaha.
Det står inget om syrainnehåll på etiketten.
Allt papper i det här landet är syrefritt.
- Verkligen? - Så är det.
Ja, de säger ju att Amerika ligger steget före alla andra.
Fantastiskt.
- Är du här på målarkurs? - Nej, jag är här ensam.
På rundresa, då?
Men du är väl konstnär? Och inte turist?
Harold vill bara veta anledningen till ditt besök.
- Anledningen? - Han ger sig inte förrän du berättar det.
Jag har alltid velat besöka ert vackra land.
Jag hoppas mina amerikanska pengar räcker.
Ja, vi tar inget annat.
48 dollar - det räcker väl?
- Hur är det? - Förlåt, jag behöver...
- Pastellfärger? - Sova lite.
- Till dina landskap? - Jag gör bara porträtt.
Kommer du hit på hösten när färgerna är så vackra
för att rita ansikten?
Det blir... Ser man på. 48 dollar exakt.
- Känner du till nåt bra hotell? - Joanie Fisher brukar ha rum.
Hennes karl har ett ansikte som får dig att börja måla landskap.
Battlefield Inn. Längs den där gatan.
Vill du rita ett porträtt av Fisher?
- Jag hörde att hans ansikte... - Han är ful som stryk.
- Men du frågar väl honom? - Jag kan knappt bärga mig.
Varsågod, mr Ware. Rum 11, ett av våra bästa.
Uppför trappan till vänster.
Har du några brådskande ärenden nu på morgonen?
Ska du inte försöka sova lite?
Säg vilken tid jag ska väcka dig så tar jag dina samtal till dess.
Ingen ringer. Jag känner ingen här.
- Kanske nån från England. - Ingen i England vet att jag är här.
Himmel!
Jag har hemsk jet-lag. Jag har aldrig haft ont i håret förr.
Jag gillar inte att se en gäst så nedstämd.
Ta gärna en turistbroschyr.
Du kanske hittar nåt som piggar upp dig.
Och ger dig ett minne att ta med hem till England.
Jag kom hit för att glömma minnen.
- Av något, eller någon? - Herregud...
En kvinna.
En engelsk kvinna?
Walesisk. Halvt walesisk.
- Halvt walesisk och halvt...? - Monster.
- Det här ser illa ut. - Vad spelar det för roll?
Jo, du är vår gäst,
och det är vårt jobb att göra allt vi kan
för att våra gäster ska trivas.
Behöver du komma över en före detta flickvän...
Joanie Fisher här.
...så är det så.
Mandy. Hur är det?
Jag måste reda ut ett litet problem i lobbyn.
En hund? Nej.
Det är bara en av våra vänner från England.
Jag ringer tillbaka.
Medan du sover ska jag be min vän Mandy komma över.
Hon är utbildad vårdare.
Nej, det behövs inte.
Mandy har gott handlag med folk
och hon är expert på spruckna förhållanden.
Hon skulle älska en utmaning av den här storleken.
- Så där ja. - Jag behöver ingen...
Här är vi. Rum 11.
Det här hjälper dig att sova.
- Jag tar inte receptbelagda... - Nu gör du det.
Svälj.
Gå nu och lägg dig.
Jag ska prata med Fisher om ditt förslag. Vi ses sen.
- På rundresa, då? - För att rita ansikten?
VÅR FAVORITGÄST!
Kan du göra nåt för mig?
Jag vill inte att du pratar. Tänk i stället.
Tänk på den mest fridfulla platsen du varit på.
Om du är villig att göra det, nicka.
Du är vårdaren.
Föreställ dig en plats som är så vacker och fridfull
att du vill återvända dit och stanna jättelänge.
- Om du tror... - Prata inte, nicka bara.
Föreställ dig en plats bortom tid och rum.
Gör du det?
Du gör det inte. Varför?
Varför?
- Du får prata för att svara. - Förlåt.
Vad betyder "bortom tid och rum"?
- Vet du inte det? - Nej, det begreppet...
Strunta i begreppet. Tänk bara på en vacker, fridfull plats.
Kan du berätta vad det är?
Det är en strand.
- Vadå för strand? - En sandstrand.
Var finns den sandstranden?
- På Kanarieöarna. - Vad?
Kanarieöarna. Vera och jag tog en sistaminutenresa.
Är det henne du kom hit för att glömma?
Välj en plats där du inte varit med henne.
Tänk på den mest fridfulla plats du varit på utan Vera.
Jag var alltid med Vera.
Du måste ha varit nånstans utan Vera.
- Kan du berätta var det är? - Ett rum.
Känner du dig fridfull i rummet?
Är det ett lugnt och stilla rum?
Vill du stanna där för alltid?
Och ingen Vera?
Ingen Vera?
Förlåt.
Du har verkligen hjälpt mig,
men jag lär inte bli mer fridfull i dag.
Jag går.
Får jag fråga dig nåt?
När ett förhållande tar slut
brukar man bli deprimerad och vilja vara ensam.
Så var det för mig. Man brukar inte flyga till andra sidan världen.
- Ni måste ha stått varann nära. - Jag var med på utskickslistan.
"Mr och mrs Edwards inbjuder er
till vigseln mellan deras dotter Vera Samantha och mr Roger Pelham."
Känner du Roger Pelham?
Nej, men han ska tydligen gifta sig med min fästmö.
Var Vera din fästmö?
Jag fattar varför du lämnade London, men varför Hope?
Inte för att det angår mig...
Folk har rätt att veta varför nån är i deras stad.
- I alla fall här. - Jag borde gå.
Det var namnet.
Jag kanske missbedömde dig.
En fysisk resa vore nog bättre än en emotionell resa.
I stället för att be dig föreställa dig en vacker plats,
borde jag ta med dig dit - fysiskt.
Har du hört talas om Spring Gardens?
Vi kan åka dit nu, men bara om du vill.
Det är snällt, men jag ska träffa mr Fisher.
De som tror att de inte behöver hjälp, behöver det mest.
Tillhör jag den kategorin?
Nån som flög till ett annat land för att böla på ett motellrum
i en stad som han valde för att den hette Hope...
Ja, du tillhör den kategorin.
- Vad sägs om i morgon? - Coolt.
Kan du hämta mig vid tiotiden?
Utmärkt.
Hur ser jag ut?
Du har ett dramatiskt ansikte, mr Fisher.
Förhoppningsvis kan jag framhäva den egenskapen.
Dramatiskt?
Kan du sitta i den där ställningen i en halvtimme?
Inga problem.
Lägg händerna i knät när du ätit klart din...
- Får vi prata? - Ja, det går bra.
Mandy sa till Joanie, som sa till Tina, som sa till mig, vad som hänt dig.
- Kan du luta huvet...? - Förlåt.
Inte riktigt så mycket.
Om du fixerar blicken är det lättare att hålla huvet stilla.
När smärtan väl gått över,
är du en bättre och starkare man än om det aldrig hänt.
- Om den nånsin går över. - Det är det enda bra med smärta.
- Den går över. - Jag har tänkt på en sak.
För sex månader sen började hon med yoga.
Det gjorde henne lycklig.
Jag tänkte: "Hur kan nån bli så lycklig av yoga?"
Hon blev ännu lyckligare när swamin delade in dem i par.
- Swamin? - Ja.
Han bad dem sitta på golvet, rygg mot rygg med låsta armar,
och pressa mot varann och skandera.
- Skandera? - Det kanske var det som gjorde det.
Du förstår, de jobbade ju i par...
Det var kanske då jag förlorade henne.
Kanske killen som hon var ihopparad med
var Roger Pelham.
- Vill du ha en kopp te? - Det är bra, tack.
Jag kan inte vrida på huvet. Vi får prata sen.
Ska skuggan falla på Fishers mun?
Det är dramatiskt.
Fisher har såna fina läppar. Hoppas du visar det.
Jag ska framhäva dem, mrs Fisher. Bara vi slipper majonnäsen.
Du kan kalla mig Joanie nu.
Låt karln arbeta.
Så Roger Pelham?
Jag tänkte på alla gånger jag hämtade henne.
Hur jag satt i bilen och såg dem komma ut...
Jag försöker komma ihåg hur de såg ut för...
En av dem måste ha varit...
Hade de uttryckslös blick?
Som om de inte riktigt var där?
Delirium, swamin, skanderande, uttryckslösa blickar...
Tyvärr har du nog förlorat din goda kvinna till en kult.
Det enda du kan göra nu är att gå vidare i livet.
Folk i England kanske ältar det förflutna,
men så går det inte till här.
Får jag säga nåt innan du stiger ut?
Självklart.
Ursäkta, jag behöver bara lite...
- Vill du ha lite? - Inte den här morgonen.
Du måste köra tillbaka. Du kan väl köra?
Ja, på vänster sida, men jag är inte...
På Shining Shores känns det som om jag gör nytta. Många får aldrig den känslan.
- Shining Shores? - Ålderdomshemmet jag jobbar på.
Som vi höll på där inne när vi gick i skolan.
Icke-botaniska saker?
Icke-botaniska saker. All right, Jeeves!
Vi borde nog göra det här en annan dag.
Om jag gick på high school nu hade jag kastat ut den på gatan.
Jag hade inte brytt mig. Om nån trampar på krossat glas - vem bryr sig?
Men nu är jag ansvarsfull, vuxen och tråkig.
Förlåt, det var ju du som behövde terapi.
Hör på. Om jag kör riktigt långsamt,
har vi en liten chans att nå motellet levande.
- Jag är så ledsen för det här. - Det gör inget.
Jag var bara så nervös.
- Ska vi till ditt rum? - Förlåt?
- Jag måste få i mig lite kaffe. - Givetvis.
Inbillar jag mig det, eller rör vi oss knappt?
Vi rör oss faktiskt.
Nej!
Nej, sluta! Jag menar allvar.
Har du gjort de här? Det är ju Fisher. Otroligt.
- Han är nästan... - Verklighetstrogen?
Stilig.
Hon är vacker. Vem är det?
Förlåt.
Jag ska sätta ihop en utställning.
Porträtt av folk i stan. Då får jag nåt annat att tänka på.
Jag kan vartenda ansikte i stan. Jag kan vara din ansiktsfinnare.
Du har säkert bättre saker för dig än att hitta ansikten åt mig.
- Kaffe var det. - Är du lycklig?
- På det stora hela, ja. - Varför då?
Vi slapp bli bortskrapade från en lastbil. Sånt brukar muntra upp mig.
Inget kaffe för mig, tack. Får jag fråga dig nåt?
För du blir nog inte arg på mig, oavsett vad jag säger eller gör.
- Eller hur? - Det beror på.
Jag tänker göra nåt jag aldrig gjort förut.
Jag drar för gardinerna.
Har du aldrig knäppt upp blusen?
Givetvis har jag klätt av mig förut, men inte av den här anledningen.
Vilken då?
När jag blev glad när jag var liten
fick jag en okontrollerbar lust att klä av mig.
Och när jag var liten var jag förstås glad ofta,
så jag klädde av mig lite här och var.
Folk chockades och jag fick bannor...
Lustigt, men du gör mig inte det minsta generad.
Så bra då...
Jag har aldrig strippat av glädje när nån annan är i rummet.
Och det är underbart.
För när man går undan för att klä av sig,
uttrycker man kanske sin glädje,
men man är medveten om att man måste smyga med det.
Så glädjen är aldrig fullständig.
- Ofullständig glädje. - Prova det.
Det är underbart. Det har inget med sex att göra.
Det trodde jag inte heller.
De flesta män skulle tro det, men du är annorlunda.
Därför känner jag mig trygg när jag gör det framför dig.
Kom igen. Det är underbart.
- Kanske några plagg. - Nej, alla.
- Jag är väl inte lika glad som du. - Du blir det snart.
Du har säkert haft sex med kläderna på.
Om jag haft det, så var det längesen.
Avklädda personer är inte mer benägna att ha sex
än vad påklädda personer är benägna att inte ha det.
Jag tror att avklädda har sex oftare.
Det kanske stämmer, men det hör inte hit.
Men det känns som om vi kommer att ha det. Vad säger du?
Det kan nog gå åt endera hållet.
Om det lutar åt det hållet bör vi kanske klä på oss.
Klä på oss? För att ha sex?
Då riskerar vi inte att förstöra glädjen - den oskyldiga sorten.
Varför ta risken?
Klär vi av oss igen efteråt?
Vad?
Jag undrade bara, om det nu skulle bli sex,
klär vi av oss igen efteråt?
- Använder du inte kalsonger? - Jag åkte i all hast.
Jag känner mig lite frusen.
Joanie och Fisher snålar väl på värmen.
- Vad gör du? - Jag har ingen aning.
Jag är fast mellan oskyldig glädje och den andra sorten.
Det är en märklig känsla.
Hoppa i säng.
Ja, det kanske hjälper.
Nu lutar det åt den icke- oskyldiga sorten, eller hur?
Det är det fina med den oskyldiga - den kommer och går.
Nu är den definitivt borta.
Ska jag inte behålla skjortan på?
Du gör det krångligare än vad det är.
Nu föll allt på sin plats.
- Behöver vi inte prata mer? - Nej, allt är kristallklart.
Förlåt.
En bit av mig verkar fortfarande tycka att det är krångligt.
Det är nog bara en första dejten-grej.
- Har du inte sex på första dejten? - Jag har inga första dejtar.
Jag är kung över världen!
Den icke-oskyldiga sorten.
RÅDHUS
Farsan har jämt slipsen instoppad i byxorna.
Är det den kända brittiska konstnären? Kom in. Webster, det här är Colin.
Säg inget, låt honom bilda sin egen åsikt.
Var modig.
Vad tycker du, Colin?
- Det är kanonen, va? - Jag vet inte. Upplys oss.
Ser den helt vanlig ut?
Kanske lite mer hudfärgad än originalet.
Vi kan fixa färgen.
Han är engelsk. Han är för artig för att säga det.
- Vad liknar den? - Ingen har instoppad slips.
Enligt din åsikt påminner kanonen det minsta om...
- Vad kallas de där borta? - Inte vet jag.
- En penis? - En enorm penis. Tack.
Tack. Juryn har talat. Slå dig ner.
Be ditt folk komma med ett annat koncept
och ingen jäkla Viagra-reklam.
Det är tufft att vara visionär.
Har du provat vårt källvatten?
Det kommer från längre ner i marken än andra källvatten,
så det är gammalt vatten.
Du kanske betvivlar gammalt vatten...
- Det låter så. - Gammalt är bra.
Det säger min mineralog,
och han skulle få sparken om han blåste mig.
Gott, eller hur?
Det har frisk smak. En frisk gammal smak.
Det smakar gammalt, va? Kampanjen börjar nästa månad.
Vi vill kalla det H2Ope, men namnet är inte godkänt än.
Hope Springs Eternal är arbetsnamnet tills vidare.
Så du har kommit ända från 007:s land
för att rita av vårt folk? Till en utställning? Har du nåt namn än?
- Förlåt? - Ett namn på utställningen.
Bilder av Hope: den amerikanska konstens födelseort.
Det klingar vackert.
Ja, men hur kan Hope vara det?
Jag försöker bara hjälpa. Var inte petig.
Blir det bra så här, au naturel?
- Det blir bra. - Så här?
Eller så här?
Det blir bra.
Händerna häruppe?
Nej, det är för stelt. Så här.
Händerna härnere?
Händerna här.
Det här är kul.
- Använder du bara blyerts? - Kol.
Jaha, du färglägger senare. Förlåt, jag rörde på mig.
- Nej, jag målar inte. - Målar du inte?
Jag skulle ju sitta för ett porträtt.
- Det gör du. - Ett ritat porträtt?
Kan du sluta? Tack.
Varje dag i tre år har jag tvingats stirra på det där missfostret.
De säger: "Du kan inte ta ner en tavla av Hopes mest betydande man."
Den mest betydande mannen sitter här och glor på den där tönten.
- Vem är det? - Nån walesisk skithög.
- Walesisk? - Han grundade stan.
Nån Edwards.
Doug Reed.
Brad, jag har bara en sak att säga.
Balen är nästa vecka och vi har inga jävla varor att sälja.
Vad som helst. Nyckelringar, tandborst- hållare för ungarna... Kom igen.
Vad sägs om musikaliska toalettsitsar med kanoner på
som spelar "Bridge Over Troubled Water" när man skiter?
Kom på nåt. Sätt i gång.
Det här dokumentet...
- Vad? - Från 1741.
Vad är det med det?
Jo, papprets kornighet avslöjar att det är nytt.
Det är en förfalskning.
En rätt bra sådan, men den verkar vara gjord i nåt slags...
- Datorprogram? - Kanske det, eller möjligen...
Mitt datorprogram?
- Kan du förfalska dokument? - Fy skäms, borgmästaren.
Hörru, Picasso... Ska du måla mitt porträtt eller inte?
För om du gör det...
Jag ger dig stadens nyckel. Du får vad du vill.
Det skulle betyda så mycket att ha ett riktigt porträtt där uppe
av Doug Reed, han som gav oss Hope, i stället för den där skithögen.
Jag söker en vän. Han heter Ware.
Låt mig se om vi har nån med det namnet...
här på motellet eller inte.
Rum 11. Engelsmannen i rum 11.
- Tack. - Han gick ut.
- Förlåt. - Han gick ut tidigt i morse.
Du visste ju inte vem han var.
Jag minns honom nu - den där konstnären.
Han gick ut tidigt i morse med alla sina konstnärsgrejer.
Han är tillbaka. Han lät mig inte städa rummet.
Tack igen, Tina.
Du måste skriva in dig i liggaren.
- Förlåt? - Alla måste skriva in sig i liggaren.
- Var är den? - Vadå?
Liggaren.
Vad har du gjort med liggaren?
Har vi en liggare?
Vad i helsike! Ska vi skippa formaliteterna?
Ja.
Jag vet att jag inte förtjänar röda mattan,
men efter 800 mil och 20 hotellreceptioner,
kan du väl åtminstone bjuda in mig,
så jag slipper blickarna från den excentriska chefen.
- Hur visste du att jag var här, Vera? - Jeremy på galleriet sa det.
Han var så entusiastisk över den planerade utställningen
av dina teckningar från Hope i Amerika.
Han har visst all anledning att vara det.
Är inte du på bröllopsresa?
Det här blir inte lätt.
Vad vi än säger till varann,
så kommer det här att bli oerhört pinsamt.
Inga askkoppar. Är jag förvånad?
Vi bör göra som du alltid säger: diskutera det som två vuxna.
Jävligt bra bröllop?
Jag har inget att säga till mitt försvar. Jag gjorde nåt hemskt.
Rummet är rökfritt.
Jag har rest över halva världen för att förklara och du låter mig inte röka?
Förklara?
Det finns ingen Roger Pelham.
Jag var så less på att antyda giftermål.
Vi har varit förlovade i en evighet. Jag ville ruska om dig. Det var fel.
- Var inbjudan ett skämt? - Inte ett skämt utan en större antydan.
De senaste veckorna har varit en mardröm.
Jag har varit utom mig av oro sen du försvann.
Inte ett ord - jag var helt knäckt.
Jag ringde alla, både dag och natt.
Du anar inte hur lättad jag var när Jeremy sa att du var okej.
- Jag grät oavbrutet i tio minuter. - Jag är rörd.
Den enda trösten var att jag visste
att vi en dag skulle skratta åt det.
- Saken är den... - Gå, är du snäll.
Men jag kan inte uttrycka min... Du har inga kalsonger på dig.
Som du kan förstå, var jag aningen förströdd när jag åkte.
Ska du ta en promenad? Du brukar göra det när du vill tänka.
- Tänka är det sista jag vill göra. - Går du ut, väntar jag här.
Vänta inte.
Vad är det här?
En apparat som torkar hår. Den kallas hårtork.
Jag vet vad det är, men du använder ingen.
Är den motellets? Finns det en i varje rum?
- Kan du inte svara på en enkel fråga? - Jo, men inte den.
Vad? Det var ett skämt och hon är inte gift?
Det påverkar inte vårt förhållande. Hon kom hit för att be om ursäkt.
- Hon åker direkt hem. - Är hon allergisk mot telefonen?
Vill du inte ha sovande personer i din utställning?
- Han sover väl bara? - Skulle jag be dig teckna en döing?
Tänker du bara förlåta henne? Hur kan du förlåta nåt sånt?
Det är det enda sättet. Glömma och förlåta.
Och förlåt medan ni kan,
för när ni är i min ålder kan ni bara...
- Glömma. - Just det.
Älskade Vera..."
"Älskade?"
"Kära Vera."
"Jag vet att ditt grymma skämt var helt olikt dig,
och trots att du sårade mig oerhört,
vill jag ändå tacka för att du kom hit för att be om ursäkt.
Men vad som är viktigare är att jag vill säga...
Åk hem, ditt taniga arsle.
"Men viktigast av allt, säga att jag helt förlåter dig."
"Men till följd av ditt agerande,
har våra liv förändrats."
Att återuppta vårt fysiska förhållande skulle
besudla den ömsesidiga förståelse som uppstått ur krisen.
Din resa är mycket uppskattad,
men skadan är för stor för att vår romans ska överleva.
- Vi önskar dig trevlig hemresa. - "Vi..."
Farväl, Vera. Din vän, Colin.
Vad är det?
Jag vet inte.
Det tycks aldrig klaffa när jag blir kär.
När du blir vadå?
När måste du vara på jobbet?
Snart.
Men inte så snart.
Ser du fram emot balen? Du får klä upp dig.
Det är inget kul att klä upp sig när man inte kan göra det själv.
Jag ska göra dig finare än balens drottning.
- Klar? - Ja.
Jag vet inte om Mandy nämnde det,
men jag är rätt troende,
så jag undrade om du kunde uttrycka
en känsla av inre lycka.
Ett slags inre ljus.
Jag vill att du får med två saker. För det första att jag är simmare.
För det andra att jag är kristen.
Säkert att du kan stå där?
Jo, sir. Gud välsignade mig med fantastisk blodcirkulation.
- Sitter glasögonen rakt? - Perfekt.
Och kalla mig inte "sir".
Mandy berättade vad din fästmö i England gjorde mot dig.
- Hon är i stan, va? - Nej, hon har åkt.
Satan är otrolig, va?
Ena minuten lever man ett normalt liv.
Och sen svisch! Satan suger in en i en kult.
Jag gör din mun nu,
så kan du hålla den stängd ett tag?
Skynda dig, lilla tanten.
Hur kan man göra så där?
- Vad? - Du är Vera, va?
Hur kan man vara så grym?
Och du är...?
Jag antar att du syftar på sprattet jag spelade Colin.
Nu när vi har fastställt ditt namn och vad du pratar om,
kan vi också fastställa om du har en röd hårtork i plast?
- Ja, det har hon. - Tack.
- Röker du? - Inte sen high school.
Så sunt. Gick du i skolan här? Hope High eller nåt?
Hope Regional.
Den ligger därborta. Den syns inte härifrån.
Du verkar trevlig.
- Inte direkt. - Hon är en ängel.
Colin umgås bara med trevliga personer.
- Du är säkert också trevlig. - Ja, vi är alla förtjusande.
Men jag känner mig i underläge.
Jag vet bara vägen till din skola och färgen på din hårtork,
medan du troligen vet en hel del om mig.
- Colin har väl pratat om mig. - Vi pratar om annat.
- Som vadå? - Normala saker.
- Som vädret? - Vi har pratat om vädret.
Hur dan ser ut? Om det är varmt eller kallt?
Ja, eller blåsigt.
- Regnigt. - Snöigt.
- Har det snöat? - Inte än.
Jag förstår. Du repeterade bara inför ett framtida samtal.
- Hejdar inte du trafiken? - Är det här du jobbar?
"Gnälliga Horor."
- Shining Shores. - Jaha.
Han måste ha sagt nåt om sitt liv i England.
- Knappt nånting. - Då känner du inte till...
- Vad då? - Operationen.
Vilken operation?
Har Colin inte nämnt sin far?
Troligen försöker han förtränga det.
Det är därför han är här. Han lever i en drömvärld.
Vacker natur, vackert sällskap.
Men hemma i England...
Läkare, sjukhus, ständig oro
och en mycket sjuk far.
Det är därför jag är kvar.
Nån måste få honom att ta reson.
Få honom att åka hem.
Ju längre han gömmer sig här,
desto mindre troligt är det att han får se sin far igen.
Du är säkert väldigt rar, men du hjälper inte till direkt.
Jag är ledsen för det.
Kan du göra mig en liten tjänst?
Känn dig inte som en springflicka, så säg nej om du vill.
Jag skulle lämna av de här, men om du ändå ska dit...
Säkert att det går bra?
Jag märkte häromdan att han inte satte på sig några.
Det vore fint om du gav dem till honom.
Vi ses.
Det är jag.
- Det är Colin. - Vad vill du?
Du bad mig komma.
Ska du komma in eller bara stå där?
Det är min lägenhet. Jag kan stå var jag vill.
Det här var nåt nytt. Får jag sitta i den?
- Om du måste. - Jag antar att idén är
att man bara sänker sig ned.
Var inte dum. Du måste ha suttit i en sån där tidigare.
Jag har gjort många tarvliga saker,
men jag sänker mig inte så lågt att jag ljuger om en fjärilsstol.
Men jag har nog aldrig varit så här lågt.
De här är till dig.
- Det var snällt av dig. Tack. - Tacka inte mig. Tacka Vera.
- Sprang du på Vera? - I går.
Hon såg nämligen att du inte hade några.
Det var när hon anlände. Jag hade precis duschat.
Du har bedragit mig. Och värst av allt, utnyttjat mig.
Vad har hon tutat i dig?
- Jag trodde att vi hade nåt speciellt. - Det har vi.
Men du har aldrig nämnt sånt som betyder nåt.
Fattar du hur mycket det sårar mig, att inse att jag betyder så lite?
Jag var bara ett tidsfördriv så du slapp tänka på allt i England.
- Och vad händer i England? - Din pappas operation.
Berättade Vera om pappas operation? Nämnde hon orsaken till den?
Hon kunde inte förmå sig att gå in på några detaljer.
Nej, det är förståeligt.
- Ska jag berätta det? - Det är för sent.
Jag vill berätta det. Det började i fjol när mina föräldrar flyttade.
De anlitade en flyttfirma för de tyngre möblerna.
Sängar, soffor och så vidare.
Men de minde sakerna - stolar, tavlor - flyttade de själva.
Pappa kånkade en stol uppför trappan i det nya huset när...
- Det gör inget. - Det var en tung trästol och...
- Du behöver inte berätta det. - Det hjälper att prata om det.
När han kånkade på stolen tappade han den.
Den landade på hans fot.
Några veckor senare fick han ont i stortån.
Mamma tjatade på honom att gå till doktorn,
så på hennes födelsedag gjorde han äntligen det.
Vet du vad den chockerande diagnosen var?
Nageltrång. Vi blev förstås förkrossade.
Men chansen till tillfrisknande är rätt god.
Men en annan persons chans till överlevnad är lika med noll.
Nu förstår du kanske varför jag inte sagt nåt.
- Är Colin där? - Ja, det är han.
- En Vera Edwards är på tråden. - Koppla in henne.
Det är din vän.
- Gick resan bra? - Vi måste prata, mellan fyra ögon.
- Jag åker inte till England förrän... - Jag är kvar i Hope.
Jag åker inte förrän du följer med mig.
Möt mig på golfbanan i morgon klockan tre.
Toppen.
Hälsa alla.
Hur är vädret där hemma?
Bra. Det ska jag göra... Hej då.
Så du gillar fjärilar.
Jag åker inte hem förrän du följer med mig.
Varför är du kvar? Och varför ses vi på en golfbana?
För jag kan inte prata med dig utan att röka,
och det här är tydligen den enda platsen i USA där jag får röka.
- Fick du kalsingarna? - Ja, tack så mycket.
- Du fick väl mitt fax? - Ja, jag var mycket rörd.
Inte tillräckligt för att åka.
Jag antar att din vän berättade om vårt samtal.
Ja, om vårt fortsatta sexliv och min fars livshotande operation.
Tänd cigaretten, så vi får det här överstökat.
Hon verkar väldigt rar.
- Käck, sprallig och skojig. - Du tycker att hon är dum.
Jag förstår att du charmas av hennes spirituella naivitet.
Är det Mandy med "y" eller Mandi med "i" med en liten cirkel ovanför?
Hör på nu...
Säger du att hon är en Mensa-kandidat behöver jag mer cigaretter.
Är det hennes karriär att tvätta gamlingar i rumpan?
Är det bättre att välja bilder till din fåniga modetidning?
- Får jag tänka på saken? - Jag har fått nog. Jag går.
Vänta! Gå inte. Kom tillbaka.
Vad släpade du hit mig för att säga?
Jag älskar dig. Sluta larva dig och följ med hem.
- Vad är det där? - En cigarett. Kom närmare så dör du.
- Du får inte röka här. - Min vän har läst reglerna.
- Fästmö. - Bara man inte stör... Före detta.
Det står också i reglerna
att man måste spela golf när man är på golfbanan.
Och ni verkar inte spela golf.
- Ni har inga klubbor. - De var farliga.
- Reglerna säger klart... - Min vän och jag...
- Fästmö. - Vi behövde prata enskilt.
Vi har djupa problem.
Av en slump hamnade vi på den här vackra banan
när vi försökte lösa våra svårigheter.
- Ni har rätt. - Lugna dig.
Det här är inte rätt plats att reda ut personliga problem på.
Har vi förstört er upplevelse av det tredje hålet, så ber jag om ursäkt.
Min hysteriska före detta fästmö är på väg till flygplatsen,
så resten av er golfupplevelse bör vara som den ska.
Trevlig resa.
Det är bara en fyrtioårskris. Det går över.
Jag hoppas det blir bättre än sist.
- Det var fint sist. - Jag menar inte mitt hår.
- Jag menar din pojkvän. - Vad vet du om min förra?
Jag visste från början att det inte skulle funka.
Du tacklar det på fel sätt.
- Du träffade honom inte ens. - Jag pratar om håret. Häng med.
Men vem vet... Det kan vara din sista chans.
- Du ska ingenstans. - Nej, men han kanske ska det.
- Tack. - Varsågod.
Har du tänkt på att jag måste åka tillbaka till England?
Mitt liv kretsar inte bara runt dig.
- Jag funderar på att åka. - Då måste du boka biljett.
Jag vill inte åka tillbaka.
- Varför inte? - Vad tror du?
- Du gillar Amerika? - Ja.
- Men det är inte skälet. - Våra utsökta hamburgare?
Nej, det är inte hamburgarna.
- Vårt ödmjuka vänliga sätt. - Nej, inte det heller.
Varför drar du upp skiten? För att plåga mig?
Jag drar upp det för att jag inte vill åka ensam.
Vill du att nån följer med dig?
Bara om hon vill. Jag kidnappar henne inte.
Flygbolagen är rätt noga med handbagage numer.
Om hon vill följa med frivilligt,
vill du då att hon följer med dig?
Ja, om hon inte har för mycket på gång i sitt hektiska liv.
Hon skulle säkert kunna klämma in det.
Verkligen?
- Vad har hänt? - Ser du kvinnan vid poolen?
- Jösses, hur vågar hon? - Glöm rökandet.
Det är Vera. Hon väntar på Colin igen.
Det angår inte oss.
Även du måste ha märkt
att angloamerikanska relationer aldrig varit bättre i rum 11?
Ja, jag hörde sänggaveln.
Så när Mandy kommer tillbaka med veckans matvaror,
och när det är blod i poolen
och gul polistejp runt motellet,
och vi pryder framsidan av Hope Herald,
då kanske du tycker att det angår oss.
Gör dig av med henne.
Tyvärr är det här ett rökfritt område.
Vadå, Amerika?
Jag heter Fisher och jag är delägare.
Krävs det mer än en person att driva stället?
Är du i Amerika alldeles ensam?
Ursäkta?
- Kom du inte hit med nån annan? - Nej, jag kom ensam.
- Jag litar på ditt ord. - Förlåt?
- Om du säger det. - Vem skulle jag...
Hur skulle jag kunna veta det?
En viss swami, kanske? Vem vet?
Tyvärr måste du lämna området.
Din typ ställer bara till problem.
Dessutom kommer en grupp på sirapskonferens klockan tre.
Så sätt fart.
Jag ger mig inte förrän han går med på att träffa mig.
- Snällt att du kom. - Som om jag hade nåt val.
Det här måste sluta. Du bör inte vara i Amerika och jag bör inte vara i ditt rum.
Jag känner mig förföljd. Snart kokar du väl kaniner.
Kan vi glömma det här och återgå till vårt gamla liv?
Vi kör till New York och tar första planet till London.
- Låt oss åka hem. - Det saknas nåt.
Att vara med Mandy har lärt mig nåt.
Har Mandy lärt dig nåt?
Vi har inte betett oss som älskare på flera år. Vi är mer som syskon.
- Vi är mer än bara ett par. Vi är... - En institution. Exakt.
Hopplöst sammankopplade, som Marks & Spencer, bacon och ägg
eller mul- och klövsjukan.
Vi har trampat vatten i år. Livet är för kort för det.
Jag säger inte att jag aldrig vill se dig igen. Det vore...
Du vet den där biten i ditt fax om "ömsesidig förståelse"?
Just det. Vi kan förbli vänner.
- Som inte får besudlas. - Just det.
Jag vill besudla den. Rejält besudla den.
Det här är inte rätt.
Du finner nåt i ditt liv, precis som jag gjort - nåt spännande.
Som Venedig? Du minns väl Venedig?
Jag står fast vid mitt beslut.
Jag går inte förrän... Nej, jag går mycket snart.
När köpte du de där?
Ärligt talat, det är lönlöst.
Ja, nog är du ståndaktig allt.
Det här tycks vara ett minnesvärt nog ögonblick
- att äntligen ta farväl. - Nej!
Jag åker inte.
Är kyrkoherden inte här än?
Nej, det gäller inget porträtt. Jag ville bara prata med dig.
I kyrkan?
Ja, annars slutar det bara med sex.
Har du pratat med Vera på sistone?
Du menar sen hon ringde?
För jag måste ha fel på både hörseln och synen.
- Förlåt? - När ni pratades vid,
frågade du inte henne om vädret i London?
- Jo. - Bra, då är hörseln okej.
Då måste jag ha nåt allvarligt fel på synen.
I går kväll när jag körde förbi Ivy såg jag en massa brandbilar och folk.
Kanske jag är närsynt, men jag är säker på att jag såg Vera.
Men hon var ju i England och gav dig en väderrapport.
Jag tyckte jag såg dig också - med tungan i hennes hals.
Men det kan inte heller stämma för enligt dig är förhållandet slut,
och du har bara ögon för mig.
Men det som får mig att vilja rusa till ögonläkaren
är att det såg ut som om hon var spritt språngande naken.
Hon hade underkläder på sig.
Då har jag inget att oroa mig för.
Förlåt, jag borde ha sagt det. Jag blir inte av med henne.
Jag gick dit för att göra slut. Hon utlöste brandlarmet.
- Hade ni så bra sex? - Vi hade inte sex.
Du gjorde slut, hon klädde av sig och brandlarmet gick?
Ja, så gick det faktiskt till.
Trevlig hemresa.
Har du ett pass?
- Skulle det inte vara bra att ha ett? - Jag vill inte ha nåt.
Vad skulle få dig att ansöka om ett?
Vilken del av "Jag vill inte ha nåt" förstod du inte?
Att ha ett pass...
Jag älskar dig.
- Jag vill säga en sak. - Vadå?
Om du lovar att du aldrig kommer hit igen,
och att du aldrig ringer, skriver eller försöker träffa mig...
Nånsin...
Så lovar jag att gå till stadshuset och ansöka om ett pass.
Förstår du vad jag säger?
Du skaffar bara pass om vi aldrig träffas igen.
Adjö.
Men om vi aldrig hörs av igen, hur vet jag att du ansökt om pass?
Du får helt enkelt lita på mig.
- Adjö för alltid. - Skämta inte.
Okej, adjö då.
Är de här till din "Bilder av Hope" - utställning?
Vi gillade det, eller hur? "Den amerikanska konstens födelseort."
Hur mår Mandy?
Men du lär väl inte se henne så ofta nu när din fästmö är i stan.
Utlöser hotellets brandlarm.
Vet ni vilken färg jag har på kalsongerna?
Ifall ni vill sprida ryktet.
Enligt ryktet använder du inga.
BORGMÄSTARE REED UTLOVAR "BÄSTA BALEN HITTILLS"
Förbluffande.
Rolig och allvarlig på en gång.
Fräck, med ett inslag av okynne.
Jag pulserar med ungdomlig energi
och utstrålar en passionerad medborgarstolthet.
Nämnde du inte nåt om stadens nyckel?
- Vad jag än ville ha? - Vad som helst.
Doug Reed står vid sitt ord.
Såg bara vad du vill ha.
Som den sluga människokännare jag är
så anar jag att mr Colin Wares mörka sida kommer att avslöjas.
Tack för att du kom. Jag har nåt att visa dig.
Du anar inte. I morse blev jag kallad till Dougs kontor.
Doug Reed. Borgmästaren.
- Han visste allt om mig. - Ja, jag nämnde dig i förbigående.
Lite mer än så.
Han visste att jag hette Edwards och att jag var halvt walesisk.
Han kunde knappt bärga sig. Jag måste visa dig det här.
Det här är mitt släktträd.
Det går 300 år tillbaka i tiden.
Doug hittade en hemsida
som känner till alla människors släktled.
Knappa in ditt kreditkortsnummer, så visas ditt släktträd.
Här är jag - Vera Edwards.
Och där är Alicia.
Där är pappa. Och kvinnan han gifte sig med.
- Din mamma. - Just det.
Sen har vi farmor Edwards.
Det där är hennes flicknamn, fast det är felstavat.
- Nej. - Jo, Kendal har bara ett "l".
Här uppe börjar det bli intressant.
Här är Godwyn Edwards och hans fru Abigail.
Vet du vilka de är? De är överallt. Titta.
Godwyn Edwards. Och Abigail Edwards.
Hopes grundare är mina förfäder.
- Kors! - Ja, det är helt otroligt.
Men det är bara början.
- Finns det mer? - Ja.
Du vet att det är den årliga balen på lördag?
Det är då de väljer den nya drottningen av Hope.
Drottningen av Hope?
Doug väljer vem som ska bli stadens drottning.
Han vill att jag anmäler mig med tanke på mitt ursprung.
- Att bli drottning? - Befängt, va?
Det är absurt även för mig. Eller hur?
- Är det det? - Jag vet inte.
Borde jag överväga det?
Jag vet inte. Vad innebär det att vara drottning av Hope?
En veckas evenemang.
Och drottningen ska lansera det nya mineralvattnet.
Det blir en hel kampanj. TV-reklam, offentliga framträdanden...
- Hennes bild på etiketten. - Du får väl bära krona?
Det är en hel utstyrsel. Han visade mig gamla bilder.
- Av gamla drottningar? - Av tidigare innehavare av titeln.
Jag vet att vi har motsättningar, men jag skulle uppskatta din hjälp.
Jag klarar det inte längre.
- Jag kan inte fortsätta så här. - Med vadå?
Det här skämtet. Det är ett skämt.
- Vad menar du? - Det är falskt. Jag hittade på det.
Släktträdet, i alla fall. Drottningen var Dougs idé.
Jag var så förbannad på dig.
På alla dina påhitt och hur du sabbat det för mig.
Så förbaskat typiskt av dig.
Du är aldrig glad för min skull.
- Det är falskt. - Inte alls.
Titta här... "Kendall". Jag stavar det alltid fel.
Jag såg när Doug knappade in mina uppgifter. Jag såg när det skrevs ut.
Jag såg det med mina egna ögon.
Informationen fanns redan där. Jag såg det med mina egna ögon.
Titta noga. Tom Jones finns med.
- Jones är ett vanligt namn i Wales. - Ja, men gift med en Catherine Zeta?
VIGDA 17 JULI 1867
Så du och Mandy fick er ett gott skratt.
Vi är inte tillsammans längre.
Inte?
Är det slut?
Du följer ändå inte med mig hem, va?
Förlåt, men rökning är förbjudet.
Är ni klara?
Ja, vi är väl det.
Då kommer jag med notan.
Vad ska du göra nu?
Bli drottning av Hope?
Två ord beskriver dig: alla tiders.
Vi har bevittnat ett långt led av galningar från ditt lilla örike,
men att en så intelligent man som du avslutar en romantisk förbindelse
med en så skimrande och sensuell ängel...
Du verkar rätt betagen.
Stannar du inte och ser årets största nummer?
Fast jag förstår att du redan haft ditt.
Det var trevligt att träffas. Tack för allt.
Nej, du ska ha tack.
Tack vare dig, så har det där underbara
som poeter har sjungit om genom tiderna
äntligen hittat fram till Douglas Elmore Reeds ensamma hjärta.
Och nu, låt oss välkomna borgmästare Doug Reed.
Tack så mycket.
Och nu...
Som traditionen påbjuder så inleder vi balen
med att presentera den nya drottningen av Hope.
Hjälp mig att välkomma henne. Höj era glas för den nya drottningen:
Miss Vera Edwards.
Bemanna växeln.
Jag fick ett fax från Colin från flygplatsen.
- Är det till mig? - Till dig?
Ber du en kille att aldrig höra av sig,
så är det troligt att han tar dig på orden.
Nämnde Colin nånsin sin kusin Cheswick i Ohio?
De planerade att träffas, men Colin glömde bort att avboka mötet.
Han faxade mig och bad mig träffa kusinen
på deras mötesplats i parken - nu.
Men jag måste fixa motellets barbecue, städa rummen...
- Du vill att jag går. - Gratis Fisher-filé i kväll.
Ursäkta mig. Är du Mandy?
Du måste vara Cheswick.
Ja, det stämmer.
Trevligt att träffas.
Jag antar att du lärde känna min kusin Colin rätt bra.
En lustig prick, eller hur?
Mycket lustig.
Colin sa att han lovat att aldrig kontakta dig - nåt om ett pass?
Han trodde inte att det här stred mot reglerna.
Men han varnade mig inte för din bisarra klädstil.
Ska vi sätta oss ner?
Berättade Colin om min hobby?
Det här med Cheswick var kul i början, men nu är det bara irriterande.
Berättade han inte om min hobby?
Nej, vad är din hobby?
Jag samlar på smycken.
Får jag visa dig ett?
Jag hittade den i en affär i Columbus häromdan.
Det är bara en guldring med ett litet föremål.
Jag tror att det är en nattfjäril.
Är det en vänskapsring?
Killen i affären sa att det var en förlovningsring, vilket förvånar mig.
Jag trodde att förlovningsringar var av silver och hade diamanter.
Men de kan tydligen se ut hur som helst.
Fast en sak är rätt trist.
På bussen hit så märkte jag att den var begagnad.
Den har ett hjärta och två namn, förmodligen de förra ägarnas.
Man kan precis tyda namnen, fast jag har glömt dem.
Ta av dig den här.
- Kan du prata? - Förlåt, du kan släppa ner mig nu.
- Nej, jag vill bära dig. - Jag kan gå.
- Jag vill bära dig. - Jag vill gå.
Jag har ett primitivt behov av att bära dig just nu.
- Var är bilen? - Hemma. Hur så? Vart ska vi?
- Jag tog in på motellet igen. - Du kan inte bära mig ända dit.
Hindra mig inte. Jag har längtat efter ett sånt här mandomsprov.
God dag. Jag vill bara hålla er ā jour.
- Ledsen om det verkar primitivt. - Det gör inget.
- Men sträck inte ryggen. - Jag har en rygg av stål.
Nu är jag väl ändå för tung.
Ja, men vi skapar ett minne.
- De är förlovade. - Menar du allvar?
Varför bär han henne längs vägen?
Det är tradition i Colins hemland.
- Att bära folk längs landsvägen? - Vilken väg som helst.
Det är en gammal keltisk ritual.
De bär sina tilltänkta längs en lång stig
som en symbol för deras långa liv tillsammans.
Ja, de säger ju att England ligger steget efter alla andra.
Den icke-oskyldiga sorten.
Det vete gudarna vad de sysslar med nu.